- Još uvek se pitam jesam li uradio pravu stvar napustivši taj ploveći grad?
I ne mislim samo zbog posla.
Činjenica je da takvog prijatelja, pravog prijatelja nećeš opet sresti.
Ako odlučiš da se skloniš sa mora, ako želiš da osetiš nešto čvršće pod nogama.
I tada ne čuješ više muziku bogova svuda oko sebe.
Ali, kao što je on umeo reći ...
"Nisi završio dok god imaš dobru priču i nekoga da mu je ispričaš."
Problem je u tome ...
što niko nije verovao ni jednu reč moje priče.
To se dešavalo svaki put.
Neko bi podigao pogled i video je.
To je teško razumeti.
Bilo je tu više od hiljadu nas na tom brodu.
Putovali su bogataši, emigranti, stranci i mi.
Ali uvek je tu bio jedan. Jedan momak sam, koji bi je video prvi.
Možda je samo sedeo tamo i jeo ili šetao po palubi.
Možda je samo nameštao pantalone. Podigao bi pogled za sekund, brzo preleteo očima preko mora,
I tada bi je ugledao.
Tada bi samo stajao tamo, prikovan za jednu tačku, srce bi mu lupalo.
I svaki put, svaki prokleti put kunem se ...
okrenuo bi se ka nama, ka brodu, ka svima nama i viknuo:
A M E R I K A
- Pogledaj, neverovatno. Gospode.
"LEGENDA O 1900" "LEGENDA O PIJANISTI NA OKEANU"
Amerika.
- Onaj koji prvi ugleda Ameriku
Postoji jedan na svakom brodu i nemojte misliti da je to slučajnost ili neka optička varka.
To je sudbina.
To su ljudi koji imaju taj precizni instinkt, utisnut u svoje živote.
I dok su još deca, možeš da im pogledaš u oči i ako gledaš dovoljno pažljivo
Već tata možeš da je vidiš ...
AMERIKA
A ja sam video nekoliko Amerika.
Šest godina na tom brodu. Pet prelazaka godišnje.
Evropa, Amerika i nazad.
Uvek "natopljen" okeanom.
Kada kročiš na kopno ne možeš čak ni pišati pravo u šolju.
Bila je mirna, mislim na šolju.
Ali ti bi nastavljao da se njišeš kao idiot.
O možeš ti sići sa broda, ali sa okeana... Upravo zatvaram!
- Šta mogu da učinim za tebe?
- Kada sam se ukrcao imao sam 24 godine i mario sam za samo jednu stvar u životu...
Da sviram trubu.
- Prodajem je.
- KON, nije loša.
- Najbolji mesing koji novac može kupiti.
- 6 kruna i 10 šilinga, to je najbolje što mogu da ti ponudim.
- Ta truba je moj ceo život. Iako sam niko mora da vredi više od 20 pišljivih dolara.
- Znači tako stoje stvari.
Pretpostavljam da jedva vredi pola krune.
Zatvori vrata kada izađeš molim te.
- U redu ćale, pobedio si.
Upravo si kupio deo muzičke istorije.
- Ako hoćeš moj savet, idi napolje i časti sebe pristojnim obrokom.
- Dozvoli mi makar da je zasviram poslednji put.
- Vidi mladiću, nemam ja vremena na bacanje.
U redu, ali požuri, zatvaram. Hvala vam.
Dva identična dela, zar ne?
To je muzika koju si upravo svirao. Šta je to?
- Odakle ti to?
Samo šačica ljudi je imala privilegiju da čuje ovo.
- Taj stil. Pitao sam se od jutros....
Ko je to uradio, ko je taj izvanredni pijanista?
- Ne verujem da si ikada čuo za njega. - Ko je on?
- Kada bih ti rekao da taj pijanista nikada nije ni postojao, ne bih slagao.
- Ne volim tajne, hajde zajebantu, ko je dođavola svirao?
- To je moja tajna.
Bila je to prva godina ovog sjebanog stoleća.
Po definiciji nepoznatog ložača sa "VIRGINIAN"-a
- Jebena bogata kopilad, ne gube ništa osim opušaka i ukenjanih maramica.
Nikad ne izgube sat, čak ni prebijenu šnalu ili jadnu kopču za mašnu.
Hej šta ja to pričam?
Čak ni jebeni lažni prsten.
Hej pogledaj ovo, cela cigara.Mora da je neko na zabavi bio siromašan.
Jah, pogledaj ovo sranje.
Gadni jebači.
Prokleti bogataši, ne zaboravljaju ništa osim ako ti ne duguju novac.
Šta za kojega ti tražiš ovde.
TD LEMONS
Zdravo tebi Lemon!
- Emigrantska kopilad!
- Dobro si rekao. Tako to emigranti rade. Dobiju bebu na brodu i onda ostave još jedna usta za hranjenje.
- Ako zadržiš dečka i budeš imao problema sa njim...imigraciono!
- Hej, šta će dečko kao on da bude kad poraste, još jedan emigrant.
- Ne slušaj tu kopilad čoveče,... Lemon, hajde pij.
- Ovaj, ostavili su ga u prvoj klasi na klaviru.
Nadali su se da će ga pronaći neki bogataš i staviti mu srebrnu kašiku u usta.
A ko će morati da obavi ceo posao, jadni bezvredni ložač.
- Neko te je izradio Deni, oni su siromašni a ti si jadan.
- Umuknite vi smrdljivi pacovi iz kanalizacije.Jeste li videli šta piše na toj kutiji, znate li šta to znači?
Oh, da, zaboravio sam, vi ne umete da čitate.
Znači hvala Deni, Hvala deni. Oni su ostavili tog dečka za mene i ja ću ga zadržati.
Vi ostali možete da se jebete.
- Hej Deni kako ćeš nazvati malog? Ha?
- Dođavola, nisam razmišljao o tome.
Počeću tako što ću ga nazvati po sebi, Deni Budman.
Da i staviću T.D. u sredinu, kao što bogataši stavljaju na kopče i košulje.
To će mu dati stila, staviti to u sredinu. Zar ne mislite tako?
- Svi jebeni advokati imaju inicijale po sred svojih imena.
- Pa moj advokat je bio Džonatan P.T.K. Vonder.
- Ako moj sin reši da bude advokat kunem se sam ću ga ubiti.
Ali ipak dečaku će biti ime Deni Budman T.D. Lemon
- On nije sin jebenog vojvode Deni, našao si ga u utorak, nazovi ga utorak!
- Ti nisi glup koliko izgledaš obojeni dečko.
Našao sam ga u prvom mesecu prve godine ovog sjebanog novog stoleća.
Zato ću ga nazvati 1900.
- 1900, pa to je broj! - Bio je broj a sada je ime.
Deni Budman T.D. Lemon 1900
Dođavola, kako nešto tako malo sere toliko mnogo.
- I tako je mali 1900 odrastao, u toj kolevci velikoj kao brod.
Ali pošto se Deni plašio da bi ga mogli odvesti vezano za neke poslovne papire i vize,
dečak je proživeo svoje rane godine uvek se krijući, u stomaku "VIRGINIAN"-a
- Gledaj, stavi prst ovde ispod ovih reči i slova će krenuti.
- MAN.... - Ok, nastavi. - GO.... - Mhmm nastavi. - MA.... - Još malo - MA.
- Dečko ti čitaš kao bog Lemon.
Hajde sada sastavi ih, kao ventili na kotlu, pakete, pakete, pakete, pakete, pakete, hajde!
- Aaaa, "MAN - GO - MAMA"
- Mango Mama u redu, nastavi.
- "YENK - MY - CHAIN"
Deni zašto se smeješ toliko mnogo? Jer su to imena konja, zar ti nisu smešna?
- Prosto sam lud oko tih konjskih imena. Pogledaj ovog ovde, trčao je jučer u Klivlendu.
- "HA - PPY - HOOFER"
- Vidi sada ovo, "SESSIE LESSIE". - Hahaha, Sessie Lessie.
- Šta je mama Deni?
- Mama? - Mmmhm.
- Pa.........
Mama je konj. Konj? Trkački konj.
U stvari, znaš šta ja kažem, mama je najbolji konj na svetu. Najbolja sorta.
Kladi se na Mamu i uvek ćeš dobijati.
- TANO D`AMATO Kralj limuna.
Tata, stavi prst ovde i čitaj, T.D. ne znači hvala Deeeeni.
- Koja je to uglađena guzica? Dosta je bilo čitanja za večeras.
Previše čitanja je loše za tebe.
- Šta je još loše Deni?
- Sve izvan "VIRGINIAN"-a je loše.
Sve. Na kopnu postoje ajkule koje te pojedu živog. Drži se podalje od njih. Jel čuješ?
- Deni šta je sirotište?
- Pa, sirotište je kao veliki zatvor u koji zatvaraju ljude koji nemaju decu.
- Znači da ja nisam sa tobom oni bi tebe zatvorili u sirotište?
- Tu si u pravu mali Lemon. Laku noćce.
- Pazi Deniii !
- Požuri, drži ga. Dovedi doktora, požuri proklet bio dovedi doktora. Deni pričaj samnom.
- Nije ništa drugari, čvoruga na temenu momci.
- "HOLLY SHOOT" i "TIMES" dok je "GOOD" bio diskvalifikovan.
"SOSSIE BOSSIE"...... - Trebalo mu je tri dana da otegne papke, stari Deni.
Izdahnuo ja za vreme šeste trke u Čikagu.
"DRINKABBLE WATER" je bila dve dužine ispred "VEGETABLE SOUP"
I pet ispred "BLUE FUNDATION"
- Sada dok hodam kroz dolinu senki smrti neću se plašiti zla.
Jer sada dok lutam svetla zvezda će da me uteši.
I boraviću u kući Gospodnjoj, zauvek.
U ime Oca i Sina i Svetoga duha. Amin.
- Oh, pogledaj. Muzika.
- 1900 je imao 8 godina tada.
Putovao je od Evrope do Amerike nešto oko 50 puta, mislim.
Okean je bio njegov dom.
Nikada nije kročio na kopno. Nikada.
Video ga je u luci hiljadu puta ali nikada nije sišao sa broda.
Problem je bio taj, da što se ticalo sveta on nikada nije ni postojao.
Nije bila grada, parohije, bolnice, zatvora ili bejzbol tima...
koji su imali njegovo ime bilo gde.
Nije imao zemlju, nije imao čak ni rođendan. Nije imao porodicu.
Bio je osam godina star ali zvanično nikada nije ni rođen.
- Hej, kapetane, probudite se!
- Kako mu je ime? - 1900
- Ne pesma, dečak? - 1900
- Kao pesma.
- 1900, sve ovo je potpuno protiv propisa.
- Jebeš propise!
- Ali ne razumem, kakve veze ova ploča ima sa svim tim?
- Ta ploča nebi trebala da postoji.
- Jedina matrica koja je postojala uništena je odmah pošto je narezana.
- Ovo jeste matrica.
Zgodna za snimanje na terenu i takve stvari.
- Kako si se dočepao ovog? - Oh.
- Utrošio sam veći deo dana sastavljajući delove i komadiće.
Pronašao sam je slučajno, skrivenu u jednom od ona dva klavira.
Kupio sam ih od preprodavca.
Kada su praznili taj bolnički brod u Plimutu.
- Da eno tamo druže.
- Odekle si? - Iz Liverpula - Čime se baviš? - Ja sam brica. - Upiši ga. - Mnogo hvala! - Sledeći!
- Koje je tvoje zanimanje? - Ja sam stolar, dobar mehaničar.
- Gubi se odavde! Sledeći!
- Čime se ti baviš? - Ja sviram trubu.
- Već imamo muzičare na brodu. Sledeći!
Šta dođavola ovaj radi?
- Šta je to? - Ne znam.
- Kada ne znaš šta je, onda je to džez.
- Bio je to najsrećniji dan u mom životu.
Svi ti ljudi, nada u njihovim očima, opraštanja, sirene...
i taj veliki ploveći svet koji se pokrenuo. Izgledalo je kao jedna velika žurka.
Veliki ispraćaj, samo za mene.
Ali samo tri dana kasnije, okean se umorio od prefinjenosti.
- Hej Kon, šta je bilo?
Izgubio si noge mornara?
Ti si novi trubač zar ne? Ti sviraš KON.
Pođi samnom, ja imam lek za tvoju patnju.
Otpusti kočnice molim te. - Šta, to je ludost.
- Veruj mi, samo otpusti kočnice.
Naskoči ovde do mene. - Šta si ti? Neki ludak.
- Bolje se popni sada, inače nećeš nikada.
Reci mi nešto, Imaš li ti dece? - Ne.
- Oh, sranje, zaključaće te u sirotište jedan od ovih dana.- Malo verovatno.
- Aaaaaaaa, mama!
- Aaa, Vidim da se razumeš u konje. - Nešto malo.
- Dobar čovek!
- Ha! Želiš?
- Dobro veče kapetane, jeste li za vožnju? - Grrrrrrrrrr!
- Reci mi opet koliki je bio taj jebeni prozor?- Bio je to veliki jebeni prozor!
- Znaš, ložićemo ugalj na ovom brodu doveka.
- Ne seri!
- Sada vidiš šta bi trebalo da radiš kada poresteš.
- Hej Kon? - Šta je.
- Ti si iz Nju Orlinsa, jeli tako? - Kako si to znao?
- Volim taj grad. - Stvarno?
- Nisam bio tamo neko vreme.
- Zimi je prelep.
A u martu, ahh, uvek možeš da računaš da će se jednog poslepodneva...
kada se najmanje nadaš...
spustiti magla. Mlečna barijera.
Visi odmah ispod uličnih lampi.
Seče sve, kao bela oštrica.
I to je magija.
Kuće gube gornje spratove, drveće gubi grane...
Brojne katedrale gube svoje tornjeve, prolaznici gube svoje glave...
Tako od vrata na gore, sve nestaje.
Sve što možeš da vidiš na Džeksonovom trgu je gomila obezglavljenih tela...
koja se tumarajući okolo sudaraju i govore "kako ti je mama" i tako to.
- To je to. Šteta što ne traje dugo.
- Ali kako ti znaš sve to. - Mhm!
- Znaš otkako sam se ukrcao na brod, čujem mnoge priče o tom momku.
Pretpostavlja se da je rođen na ovom brodu.
I da nikada sa njega nije ni sišao. Luda priča.
- 20 godina nikada nije kročio na kopno? - 27.
- Kažu da taj momak pravi muziku kakvu niko ranije nije čuo.
- I ja sam čuo za njega.
- U početku, pomislio sam da si ti taj momak.
- Ali tada, nešto se nije slagalo. - Šta to?
- Razmišljao sam, ako je on 1900, kako to da toliko dobro poznaje Nju Orlins?
Zato, što si ti bio u Nju Orlinsu.
- Šta ako bih ti rekao da nikada nisam kročio u taj grad? Dali bi mi verovao?
- Ko god da si, Maks Tuni. Drago mi je što sam te upoznao.
- Kako napredujemo? Mi treba da ga raznesemo a ne da plačemo što će ga pojesti ribe.
- Nećete vi ništa razneti, zato što je moj najbolji prijatelj na tom brodu!
- Svi ćete biti odgovorni za ubistvo!
- Izbaci ga odavde. Uradi šta želiš, samo mi ga skloni!
- Ne izmišljam sve ovo i nisam lud.
Kada vam kažem da je na Virdžinijanu čovek, zaboga, to znači da je na Virdžinijanu čovek.
- Očistili smo tu olupinu od pramca do krme. Nisu čak ni kvake na vratima ostale.
Samo dinamit, dinamit, mnogo dinamita. Kako možeš biti tako siguran da je čovek još unutra?
Ako imaš neki dokaz napolje sa njim, jer ja sam to konjsko dupe koje će okrenuti taj prekidač.
- Siguran sam da je tamo.
Proveo sam najbolje godine svog života na Virdžinijanu.
- Gotovo je momci!
- Hej, uspori.
- O čemu dođavola razmišljaš kada sviraš?
- Gde odluta tvoj um kada udariš dirke?
- Sinoć sam bio u prelepoj zemlji.
Žene su imale parfem u kosi, sve je šljaštilo i bilo puno plemstva.
- On je putovao.
I svaki put bi završio na nekom drugom mestu.
U srcu Londona, u vozu u sred zemlje, na rubu ogromnog vulkana...
u najvećoj crkvi na svetu, brojeći stubove i buljeći u raspeća.
On je putovao.